Hej, kompis. Det är jag. Det var längesen.
Har du hört vem som har kommit ut?
Visst är det sjukt? Som Lasaros.
Vår andra kompis är orolig över det.
Du vet väl hur han brukade vara? Han är ännu värre nu.
Ja, jag vet. Det är trist.
Ring mig.
Och du ringde aldrig upp mr Willis?
Nej.
Ditt telefonsamtal med George Melton, då?
George ringde mig och sa att
om allt kommer tillbaka, visste han inte om han kunde
stå emot pressen.
Han fortsatte upprepa att han kanske skulle berätta.
Berätta allt.
Att det var svårare och svårare att hålla det inne
och att det hade fått honom att ruttna inuti.
Han blev osammanhängande och började gråta.
- Vad gjorde du? - Jag försökte lugna honom.
Och jag sa att det var
en nobel tanke, men att jag inte tyckte att det var smart.
Varför inte?
Jag sa att det var för sent. Det skulle inte förändra nåt.
Faktum är, att det... det skulle förstöra många liv.
Vad hade ruttnat i honom, Chris? Vad tänkte han berätta?
Jösses, det var så längesen.
Jag är inte samma person. Jag var inte ens den personen då.
Chris, alla här vet i stort sett kontentan
av vad du kommer att säga.
Du behöver bara...
Du vet, säga det.
Det utvecklades, sheriffen. Det var inte uppsåtligt.
- Det bara blev. - Blev vad?
Våldtäkt.
Vi våldtog Hanna Dean.
- Har du bara suttit här ute? - Jag ville inte störa nån.
Daniel sov över hos Jon i natt.
Jag vet inte varför.
Jag sa att du inte skulle vara här, men...
För många minnen antar jag. Och inte bara nya minnen.
Vart ska du, Janet?
Daniel vill åka idag.
Vi ska på en liten biltur först, och sen skjutsar jag honom till
New Canaan-huset i Nashville.
Jag förstår.
- Behöver du hjälp? - Jag fixar det, men visst.
Vi blir borta några dagar. Jag menar jag. Tre eller fyra. Jag vet inte.
- Vill du att jag kollar oljan? - Jag kollar den på vägen.
- Janet? - Jag pratade nyss med Teddy.
Teddy? Om vad?
Jag ville bara kolla läget innan jag åker.
Se hur han mår.
Du vet, efter igår.
Han frågade om han fick bo här
- ett tag om han behövde det. - Bo här?
Han har tydligen erbjudit huset till Tawney,
om hon vill bo kvar där.
Jag sov över där och han sa inte ett ord om det.
Jag sa hur som helst att det gick bra.
- Det är inte samma sak, Janet. - Det har jag inte sagt heller, Ted.
Det är inte samma sak.
Vi kommer inte att lösa det här nu.
Kan vi inte vänta tills jag kommer tillbaka?
Visst.
Jag ringer dig på vägen.
Jag har ingen kontext än, Jon.
Okej.
Anses det här vara en dålig utsikt?
Inom normen för dåliga utsikter?
För mig kvalificerar den.
Då är jag fortfarande utanför normen.
Det är du, kompis.
Du måste rapportera till Nashvilles övervakning om fyra dagar.
Uppfattat.
- Hur är din utsikt nu, mr Stern? - Mer komplicerad.
Hej, på er. Jag har munkar.
Och fritters.
Och en mamma.
Låt henne inte komma nära lådan.
- Hon kommer att ta alla fritters. - Fritters?
Amantha, jag är din mamma. Ge mig lådan.
Jag är din bror och jag har målat din pool.
- Va? - Jag vet inte.
- Hjälp mig, Jon. Vad ska jag göra? - Spotta i lådan.
Säg inte upp dig från jobbet.
- Hur var Hanna då? - Hon var okej.
Eller, hon var inte okej, men hon hade lugnat sig lite, och...
Och vad?
Hon bad typ om ursäkt till oss.
Bad Hanna om ursäkt till er?
Ja, för att hon startade det, antar jag.
Men efteråt var hon mer orolig för Daniel
- än över vad som hade hänt. - Vad menar du?
Hon bad oss om och om igen att inte berätta för honom.
Varför tror du att hon gjorde det?
Jag vet inte. Allt var ganska surrealistiskt.
Sa alla att ni inte skulle berätta för honom?
Trey skulle hålla tyst om hon gjorde det.
Hur reagerade hon på det?
Hon bara satt där.
Och såg skamsen ut och...
Jag vet inte hur jag ska säga det, men... Typ trumpen.
"Trumpen"?
Ja, så som min dotter ser ut ibland
när hon är sårad eller arg, eller...
Besviken.
Sen sa Hanna att hon inte skulle berätta för nån.
Och då stack vi.
Lämnade ni henne sittandes där?
- Ja. - Fortfarande naken?
- Japp. - Och efter det hotade Trey dig?
Han sa att vi var tvungna att hålla tyst, annars så.
- "Annars så." - Det var så han sa.
- Vill du ha popcorn? - Va?
Jag har poppat en påse.
Nej.
Okej.
Jag har varit här över en timme, Lid.
Sheriffen blev upptagen.
Jag ska försöka skynda på honom.
Vad är det för popcorn?
Den söta sorten.
Jag kan ta lite.
- Och en cola. - Ska bli.
Trey dök upp hos mig ganska tidigt nästa morgon.
Han sa att om Hanna ändrar sin historia
så måste vi säga att hon var med på det.
Trey sa att han inte ville åka fast,
att hon hade försökt ändra reglerna mitt i spelet.
Togs du till sheriffstationen?
Senare. Pappa körde mig dit.
Visste du varför du ombads komma in?
De sa inget, men jag antog det värsta.
Pratade nån med dig när du var där,
du vet, officiellt?
Nej, vi satt bara i ett väntrum
med de andra ungdomarna och föräldrarna,
och de kom ut och sa: "Ni kan gå",
och då åkte vi hem.
Visste du varför ni fick gå?
- Inte då. - Men senare?
Det spred sig ganska snabbt att Daniel hade erkänt
att han våldtagit och mördat Hanna.
Blev du förvånad?
Ärligt talat kände jag bara lättnad.
Blev du inte ens förvånad att han erkände våldtäkten?
Jag tänkte på det senare, och jag... Jag försökte bara...
Jag vet inte.
Bara glömma.
Kan vi gå tillbaka?
När Trey kom hem till dig den där morgonen,
visste du att Hanna var död?
- Nej. - Så Trey sa att
om Hanna hävdade våldtäkt, så måste ni vara enade.
- Ja, det stämmer. - Uppfattade du det som att
han inte visste att Hanna var död?
Det var det det innebar för mig, ja.
Stranden lär bli en besvikelse efter att ha ätit fritters på ett motell.
Du kan fortfarande följa med, Amantha.
Nej, jag hälsar på när du har gjort dig hemmastad i Nashville.
- Mammas pojke. - Inga känslosamma avsked, då.
Okej.
Ge dig iväg.
Det är planen. Mr Stern.
Absolut inte.
- Fräckt. - Hej då, mamma.
- Då åker vi. - Då åker vi.
Daniel.
- Jag älskar dig, syster. - Jag älskar dig, bror.
Ett perfekt konstigt avsked från Daniel Holden.
Gud vare med dig, bror.
Tar du till lite gammal religion?
Jag garderar mig.
- Du kom. - Jag kom.
Du hade inte behövt ringa på dörren.
Tja...
Jag är glad att du är här.
Var ska du bo?
- Hos pappa. - Hos din pappa?
Janet och Daniel tog en tur längs kusten, i närheten av Savannah.
Trevligt för dem.
Men han kommer inte tillbaka, Tawney,
till Paulie.
Det är nog bäst.
Jag undrar om han slutförde köksprojektet.
Det gjorde han inte.
Pappa bad mig att hjälpa till med det.
Men jag slutförde det.
Jag är säker på att Janet uppskattar det.
Ja.
Jag tror att jag har fått med mig allt jag behöver.
Vad är det?
Jag vill byta ut låsen.
Låsen?
Här i huset.
Jag sa ju att du ska få alla nycklar.
Vi behöver inte byta lås.
Det är bara nåt jag behöver göra för min skull.
Visst.
Vi kan göra det.
Det kan ta ett par dagar.
Det är okej.
Jag fixar det, då.
Tack, Teddy.
Du behöver inte tacka mig, Tawney.
Jag vill det.
Det var väl allt.
Vi ses.
Jag menar...
Nån gång.
Okej.
Jag undrar om Hoppys fortfarande är kvar.
- Skaldjursstället? - Du minns.
Det var din fars favoritställe.
- Jag kommer ihåg det. - Vi kan googla och se.
Mamma, jag vet att den dagen kommer.
Min första googling.
Men inte för att kolla om Hoppys fortfarande är Hoppys.
Jag vill ta reda på det på det gamla sättet.
Förvänta dig bara inte att saker ser ut som förut.
Det kan finnas många lägenhetshus och affärskedjor.
Kan vi göra en avstickare, mamma?
Är vi inte på en avstickare?
En avstickare på avstickaren.
Varför inte.
Det var svårt att få flickorna att somna
efter att ni gått igenom huset igår kväll.
En beklaglig del av jobbet.
Vad kallas det?
Oavsiktlig skada på civilpersoner eller nåt?
Varför inte bekänna, Trey?
Bekänna vad?
Vapnet vi hittade vid säng. När sköt du med det senast?
Ett par veckor sedan.
- Jag sköt mot några ekorrar. - Med en pistol?
Jag förväntade mig inte att träffa dem. Jag bara...
Jag gjorde det för att det var kul.
Kan du säga vad du gjorde den 23 mars i år?
Jag vet inte ens vilken veckodag det var, Carl.
- Det var en tisdag. - Okej, om du säger det.
Jag kan kolla i kalendern,
och se vad jag hade planerat den dagen.
Det var dagen efter att Daniel kom ut från fängelset.
Jag minns dagen han kom ut.
Men dagen efter var som vilken dag som helst.
Låter Sinclair Cash and Carry bekant?
Jag kanske känner till stället, men det ringer ingen klocka.
- Du köpte bensin där, betalade kontant. - Det gjorde jag inte.
Vi har ett vittne.
Vem minns att jag var på ett visst ställe
på en viss dag för sex eller sju veckor sedan?
- Nån som bedyrar det. - Jag bedyrar att jag inte var där.
När pratade du senast med Chris Nelms?
- Jag vet inte. - Senast du ringde honom, då?
Ungefär i samma veva som jag sköt ekorrar.
- Han svarade inte. - Lämnade du ett meddelande?
Det är möjligt.
Minns du vad det handlade om?
Jag kan inte redogöra ordagrant.
Om jag kan säga ordagrant, då?
Då får jag tro dig.
Är det nåt som besvärar dig, Trey?
Den jäveln sa att han skulle ge mig popcorn.
- Jag glömde, Carl. - Kan du fortfarande fixa det?
- Vi åt upp hela påsen. - Finns det mer i skafferiet?
Jag kollar.
Det blir skönt att bo på samma ställe ett tag.
- Bortsett från Paulie. - Det blir annorlunda.
Boston och Paulie? Verkligen?
Boston har Celtics.
Ja.
Men ishallarna är bättre här.
Hallen.
Tänker du fortsätta med Thrifty Town-planen?
Det är planen just nu.
Jag hade aldrig trott
att du skulle bo här utan Daniel.
Det är mycket jag inte har trott, Jon.
Jag ska också fortsätta med mitt liv.
Och det kan leda mig till nåt annat.
Jag vet.
Bra att du vet.
Det är nog bäst att jag ger mig av.
Tack.
För allt du har gjort, Jon.
Det är inte värt att tacka för.
Det stämmer inte.
Vi vet båda att han hade klarat sig bättre med nån annan.
Nån som inte var så distraherad.
Ibland ville jag gå fram till grinden
och be dem
att släppa in mig igen.
Tillbaka i cellen.
Min kokong.
Så ska man inte tänka, mamma.
Du är inte den första som romantiserar kokongen.
Men inte idag.
Idag vill jag till stranden. Jag vill känna sanden mellan tårna
och titta upp mot den oändliga himlen.
Det vill jag med.
Och jag vill berätta om min vän Kerwin.
- Han var speciell. - Jag vill gärna höra om Kerwin.
Och jag vill köra.
Jag vill köra med rutorna nere även om det regnar.
Minst sju km över hastighetsgränsen.
Jag ska hålla i mig, då.
Chris Nelms sa att ni våldtog Hanna.
Han ljuger.
Varför skulle han ljuga om det?
Ni berättade inte för honom att det var Georges DNA?
Det separerade provet.
Tror Chris fortfarande att det kan vara hans?
Du vet mycket om DNA för att vara elektriker, Trey.
- Ni har gjort en överenskommelse. - Du våldtog henne, Trey.
Det var i samförstånd.
Nu erkänner du åtminstone att du hade sex med henne.
Det är ett steg i rätt riktning.
Det här är helt sjukt, Carl.
George tänkte skvallra, eller hur?
Du har så fel. Det är inte ens roligt.
Låt mig få klarhet i det här.
Mannen på Sinclairs ljuger om att du var i hans butik
i närheten av floden Flint där Georges kropp hittades.
Han kan ha flutit i flera kilometer, Carl.
Vilket gör att du är i närheten samma dag då George kom till Paulie med bussen.
Och Chris Nelms ljuger om att ni våldtog Hanna,
vilket ger dig motiv att förhindra att George tjallar.
Och sen, slutligen, ljuger Daniel Holden
om att du hade Georges plånbok och telefon,
som vi vet var i Paulie den 23:e, men som på nåt sätt,
tog sig tillbaka till Georges trailer i Live Oak
efter att George dog.
Holden lade dem där. Inte jag.
Och ditt eget röstmeddelande till Chris Nelms ljuger också.
Jag sa inget specifikt om nån i det meddelandet, Carl.
Folk kan läsa mellan raderna, Trey.
Du tror att hela världen är full av idioter, va?
Världen är full av idioter.
- Och jag är en av dem. - Det är över, Trey.
Jag behöver inte ens en bekännelse från dig.
Jag föreslår att du är tyst och ringer en advokat.
Det här är så sjukt. Lyssna. Okej.
Jag ska berätta vad som verkligen hände.
Men du kommer inte att tro det.
- Jag är allvarlig. - Gör ett försök.
Jag dödade inte George. Jag svär.
- Okej. - Jag visste att du inte skulle tro mig.
- Vem dödade George, då, Trey? - Ingen.
- Ingen? - Jag menar, han gjorde det.
- Tog George livet av sig? - Ja! Pang!
Jag sa ju att du inte skulle tro mig.
Jag skulle vilja tro dig, Trey. Det vill jag verkligen.
Men det är för mycket som inte stämmer.
Jag kan förklara det för dig.
Okej, Trey. Förklara på.
Jag är ledsen att Hoppys är borta.
De raserade det.
Det var ganska sjaskigt redan då.
Kättare.
Jag säger bara det.
De lät i alla fall stranden vara.
Jag tror inte den fick röras enligt lagen.
Det här är den perfekta platsen, mamma.
Så sant.
Jag läste mer om New Canaan-projektet igår.
- Jag pratade med Jon om det. - Gjorde du?
Ja, jag funderar på programmen.
- Möjligheterna, antar jag. - De har en bra framgångssiffra.
Jag kanske kan bli...
Mer normal.
Satsa på att bli hundfångare.
Är det här din boll?
Får jag kasta den till dig?
Det var en av de bästa fångsterna jag har sett, tja, nånsin.
Jag fångar den varje gång.
Jag är förvånad och förbluffad.
Du kan kasta den igen om du vill.
Det skulle vara en ära, unge man.
Vågar vi hoppas på två?
Fantastiskt! Superduperbra!
Jag måste gå nu.
Allt gott har ett slut.
Du är bra med barn.
Var det bra?
Det tycker jag.
Nybörjartur.
Nu måste jag gå till källan.
Så klart. Njut.
Se till att du kommer tillbaka.
Vad gör du här?
Jag kom för att hälsa på dig, Daniel.
- Det är inte möjligt. - Jag vet.
Du är inte här, eller hur?
Du är inte heller här, Daniel.
Var är jag?
Du är på stranden med din mamma.
Det är otänkbart.
Men det är sant.
Och det är underbart. Det vet jag.
Var är du, Tawney?
- Jag vet inte. - Vet du inte?
Jag är vilse, Daniel.
Och det är så ensamt.
Jag kommer och hittar dig.
Det kan du inte.
Jag måste hitta mig själv.
- Gud, då? - Gud?
Som din guide.
Gud finns inte.
Det är klart att han gör.
Säg mig sanningen, Daniel.
Den här gången, säg sanningen.
Du vet sanningen, Tawney.
Var är han då? Var är Gud?
Det vet du.
Jag brukade veta det innan jag träffade dig.
Du vet fortfarande.
- Mellan sekunderna? - Ja.
Du har sagt för mycket, Daniel.
Jag var lycklig.
Du minns.
Gud är i blommorna
och i regnet.
Och i dina tårar.
Är Gud i mina tårar?
Jag har sett honom lura där.
Du är en falsk profet.
Jag ska berätta en sak, Tawney.
- Jag kommer inte att tro dig. - Gud är en regngroda.
Med Gud som mitt vittne. Han är en regngroda.
Låt grodan slå ner mig.
Du är galen, Daniel.
Och det är även Gud.
Jag kommer att sakna dig.
Den svåraste biten.
Det finns inget glas.
Ibland finns det det.
Ibland inte.
Jag skulle kunna kyssa dig här.
Jag vet inte, Daniel.
Vi är obevakade.
Jag är rädd.
Det här är inte ens på riktigt, Tawney.
Kommer det inte att kännas på riktigt?
Det hoppas jag.
Du får kyssa mig, Daniel.
Sir? Du har en besökare.
Vi vet aldrig, eller hur?
Det sägs att du fortfarande har dina kognitiva förmågor.
Det är nåt att vara tacksam för.
Eller det kanske är mer av en börda nu.
Jag antar att sheriffen har hållit dig uppdaterad om utredningen
av mordet på George Melton.
Eller kanske inte.
Sheriff Daggett förbereder att arrestera Trey Willis
för mordet på mr Melton.
Det som gör mig nyfiken är, varför?
Varför skulle Trey Willis mörda George Melton?
Det uppenbara svaret är för att de våldtog Hanna Dean.
Och Trey var rädd att George skulle dra in honom.
Du är säkert redan före mig här,
men den svaga punkten i det antagandet
är preskriptionstiden för själva våldtäktsanklagelsen.
Den är 15 år i Georgia.
Såvida det inte finns DNA som binder den misstänkta till våldtäkten.
Skulle Trey inte känna till det?
Så man måste undra
om George kände till ett värre brott.
Ett brott utan preskriptionstid.
Det är fortfarande lite av ett mysterium, men det jag är säker på
är att du är smutsig här, senatorn, och jag ska ta reda på hur smutsig.
Och jag ska exponera den smutsen och göra den till ditt arv,
och sen ska jag få min klient
frikänd, en gång för alla, från mordet på Hanna Dean.
Låter det bra, sir?
Över min
döda kropp.
Om du är död eller levande när det här fortgår
spelar ingen roll.
Jag skulle säga
att det inte ens är relevant.
Jag hoppas att ditt hus har termiter.
Jared?
- Hallå? - Hallå.
- Vem är där inne? - Vem är där ute?
- Vad fan gör du här? - Vill du att jag ska vara i ditt rum?
Det här rummet var mitt under lång tid.
Jag minns det. Frågan är: Vad gör du här?
Tawney och jag har separerat.
Hon bor i huset.
- Vad gör du här? - Mamma sa att jag skulle titta till Jared,
så jag har med mig mat till honom och Ted Sr.
Pappa är på Kiwanis.
Och Jared är hos Claire, men du,
jag är hungrig som en varg.
Det var ingen kö.
- Men det ser inte så skaldjursaktigt ut. - Jo, det gör det.
- Det har... - Vass?
Vass och ett tjockt rep.
Var är plasthummern?
Jag tror inte att de har det så ofta längre.
Bra och dåliga nyheter. Havsabborren är slut.
- Är havsabborren slut? - Ja, jag vet. Vår specialitet.
- Vad är den bra nyheten? - Vi har snapper.
- Snapper? - Den är inte så populär.
- Okej. Då tar vi snapper. - Utmärkt val.
Vi kan gå nån annanstans.
Det känns taskigt mot pianisten.
Tack för pengarna, mamma.
Det är dina pengar, Daniel. Det har det alltid varit.
Jag hoppas bara att jag klarar av att sköta allt.
Du har ett stödsystem där. De hjälper till att sköta saker.
Och jag är ett telefonsamtal bort, alltid.
Och på tal om pengar.
Här är ditt checkhäfte.
Och ditt bankomatkort.
Din kod är Amanthas födelsedag.
Jag tror ingen här vet vem Amantha är.
Minns du?
- 08-11. - Det gör du.
Får jag lov?
Gärna.
- Vad betyder det? - Han har rast.
Jag visste inte att du gillar kinesiskt, Teddy.
Jag fick smak för det på college. Du?
Atlanta.
Jag blev galen på pinnarna, dock.
Jag brukade öva innan jag gick ut med Jon.
Jag ville inte se ut som en...
- En lantis? - Ja.
Som du.
Hur är det med er?
Du och gamle Johnny Stern?
Vi är inte... nåt.
Fan, är det nåt i vattnet här?
Nåt i nåt.
Vill du ha resten av det här?
- Om inte du vill ha det. - Nej, ta det.
Jag är ledsen för dig och Tawney, Teddy.
Jag hoppas att det löser sig på bästa sätt.
Det kanske det redan har.
Detsamma för dig, förresten.
Det kanske det redan har.
Vad?
- Inget. - Säg det.
- Vill du spela gin rummy? - Allvarligt?
Om du är rädd, så är du rädd.
Det är lugnt.
Jag har inte spelat på över tio år, men jag kommer att slå dig, bondlurk.
Det är lätt att prata, elaka styvsyster,
och gamle Teddy är inte tonåring längre.
Okej, mr Tredje person.
Du hämtar kortleken, så kommer jag tillbaka strax.
Köpte han en tur-och returbiljett?
Ja.
Fan, Carl. Det går inte ihop.
Han begick självmord.
Det är sent, Trey. Vi kan väl fortsätta imorgon?
Såvida han inte var tveksam när han tog bussen hit?
Du vet, och sen sa jag inte det
som han ville höra, så han gjorde det.
Tryckte på avtryckaren.
Och du kom tillbaka en vecka senare och slängde kroppen i floden,
- och tog hans plånbok och telefon? - Glöm inte vapnet.
Och låtsades sen att han var vid liv den kommande månaden.
Jag fick panik, Carl, okej? Det var idiotiskt.
Jag gjorde dumma, impulsiva saker.
- Men visst är det hans vapen? - Det är ditt.
Nej, det andra vapnet, Lid. Det.
- Det är vapnet de hittade i trailern. - Ja, för att jag la det där.
Det vapnet där,
det är vapnet som jag hittade vid hans kropp.
Varför la du det i trailern? För att sätta dit Holden?
För att leda bort dig från mitt spår.
Jag vet. "Vilket spår?" Jag har förvärrat mina fel.
Jag ber till Gud
att jag hade erkänt från början, tro mig.
Varför erkänner du inte nu?
För det finns inget att erkänna!
Det är det jag försöker säga!
Det måste finnas nåt sätt
som ni kan bevisa att det här är vapnet som han sköt sig med, visst?
Om vi hade en kula kanske teknikerna skulle kunna bevisa
att det är vapnet som dödade honom.
Carl, tror du att jag tog hans vapen
och dödade honom med det? Jag visste inte att han hade ett.
Okej, Trey, vi åker dit imorgon
så kan du visa var det hände.
Ta med en metalldetektor också.
Inga problem.
Ska jag träffa er här imorgon?
Du kan stanna här i natt så sparar du en resa.
Du hade aldrig några popcorn.
Jag tillkännager.
Hej, kompis.
- Vem vinner? - Fråga inte.
- Var har han varit? - Tja,
din pappa gav honom till Daniel. Daniel gav honom till mig.
Och jag lämnar tillbaka honom till butiken.
Där han hör hemma.
- Jag saknar den lille killen. - Tyst och dra ett kort.
Jag kommer att förneka att jag sa detta,
men köket ser riktigt fint ut.
Får jag spela?
- Nej. - Nej.
Jag svär.
För tionde gången.
Låt dem fortsätta leta, Carl.
Han kan inte ta sig ner där, Trey. Vattnet är för högt.
Det var där George var.
Precis där. Och hans vapen.
Vi får komma tillbaka när vattnet har sjunkit.
Det kommer att ta ett tag.
Det är ändå som att hitta en nål i en höstack.
Trey Willis, du är arresterad för mordet på George Melton.
- Du har rätt att tiga. - Jösses, Carl.
Allt du säger kan användas emot dig...
- Du kan inte. - ...i rätten.
- Jag dödade inte George! - Du har rätt att prata med en advokat
och låta honom närvara under förhör.
Du sköna nya värld.
Det är bara tillfälligt, raring.
Jag har aldrig haft en rumskompis förut.
Jag har tänkt på det.
Jag får öva på mina mellanmänskliga färdigheter.
Det är en livslång övning.
Ett, två, tre.
- Passar som handen i handsken. - Det gör den.
- Det ser inte illa ut, eller hur? - Nej.
Nu behöver vi ett nytt kylskåp.
Jag måste säga nåt till dig.
Jag vill inte prata om det, pappa.
När Margaret, din mamma, stack,
så sa jag inte mycket om det för jag kände mig skyldig.
Det kändes som om jag hade svikit dig.
Det kändes som om det var mitt fel, att hon stack.
Jag förstår det nu.
Hela tiden när jag var gift...
var jag rädd att Tawney skulle göra samma sak.
Det gjorde hon.
Jag borde ha berättat för dig,
det var inte bara Margarets fel.
Hon hade sina problem.
Och vi gled ifrån varandra mer och mer, men...
Men vad, pappa?
Jag började dras till nån annan.
En annan kvinna.
Det var inte fysiskt, bara... Bara prata och sånt,
men så fort jag öppnade den dörren,
så gjorde jag inte allt jag kunde för att rädda äktenskapet.
Jag lät det bara förfalla.
Jag hoppas bara att du gör allt du kan för att rädda ditt.
Tja...
Ta inte det här på fel sätt, mamma, men jag vill göra det här själv.
- Okej. - Jag ska göra mitt bästa.
- Det vet jag. - Allt jag kan, okej?
Det är allt man kan göra.
Kan du göra mig en tjänst?
Självklart.
Kan du försöka att förlåta dig själv?
Du gjorde det bästa du kunde.
Av de ovanligaste omständigheterna.
Jag ska göra mitt bästa.
Det är allt vi kan göra, visst?
Vi ses i tidningarna.
NEW CANAAN-PROJEKTET